Suomennos Kaarina Suvanto
"Rakas Meg, minulla on ihanaa."
"Pidän heistä kaikista. He ovat niin onnellinen ja hauska perhe."
"Olen heistä hupsu ja he sanovatkin sen, ainakin herra Wilcox sanoo."
"Voi Meg, opimmeko koskaan puhumaan vähemmän?"
"Rakkahin Meg, en tiedä miten kertoa tai mitä sinä sanot tästä"-
"mutta Paul Wilcox ja minä olemme rakastuneet. Olemme kihloissa."
Voi teitä Schlegelin tyttöjä... -Katso, Tibby.
Margaret, jos sallit minun sekaantuvan: Mitä tämä tarkoittaa?
En tiedä yhtään sen enempää kuin sinäkään, Juley-täti.
Tapasimme Wilcoxit keväällä, patikoidessamme Saksassa.
Jonkun on lähdettävä sinne Howardin taloon tekemään tiedusteluja.
Ehdottomasti, Margaret.
Mitä tiedämme näistä Wilcoxeista? Ovatko he kaltaisiamme,kunnollisia?
Mutta täti, mitä sillä on väliä? Helen on rakastunut.
Se riittää minulle.
Hakisitko minulle aikataulun, kultaseni?
Huomenta.
Paul?
Crane on jälleen ilmoittanut olevansa sairas.
Hän tiesi että minut piti viedä Warringtonille tennistä pelaamaan.
Teeskentelee tietysti. Pane hänet pois ja ota uusi kuljettaja.
Me lähdemme, äiti. -Odota, Charlie. Odota!
Onko pappa siellä? Odottakaa. Tässä on kirsikoita.
Siitä eilisiltaisesta. -Mitään ei tapahtunut.
Menin jotenkin pyörälle päästäni. -Minä myös. Kuutamon takia varmaan.
Paitsi eihän ollut kuutamo.
Ei se mitään.
Tulisitko?
Minulla ei ole omaisuutta ja minun on järjestettävä oloni Nigeriassa.
Se ei ole valkoisen naisen paikka, sellainen ilmasto ja alkuasukkaat.
Sinä olet kyllä loistotyttö. -Mitäpä tuosta. Kukaan ei tiedä.
Meg! Kirjoitin sisarelleni. -Et kai?
Hänen tulonsa tänne on estettävä. -Lähetä sähke. Ei, Crane on sairas.
Eikö ole polkupyörää? -On jossain.
Yksi shillinki ja kolme ja puoli pennyä.
M.J. Schlegel, Wickham Place 6, Länsi-Lontoo.
Rakas Meg. Kaikki lopussa. Toivon etten olisi kirjoittanut mitään.
Älä kerro kellekään. Helen.
Anteeksi, etsin Howardin taloa.
Herra Wilcox, tämä rouva on menossa Howards Endiin.
Saanko kysyä oletteko nuorempi herra Wilcox vai vanhempi?
Nuorempi.
Asemalla ei ole järjestyksen häivää Minä antaisin potkut kaikille.
Minun pitäisi kai esitellä itseni. Olen neiti Schlegelin täti.
Niin, hänhän on meillä. Tahtoisitteko tavata häntä?
Saatte kyydin autossani.
Schlegelit ovat omaa luokkaansa. Luita ja ytimiä myöten brittejä-
mutta tyttöjen isä oli saksalainen ja siksi he pitävät taiteista.
Hetkinen.
Wilcox, Howards End! -En tullut sekaantumaan asioihin.
Tulin perheen edustajana.
Ja puhumaan teille Helenistä. Sisarentyttärestäni ja teistä.
Neiti Schlegelistä ja minusta? -Ei kai ole kyseessä väärinkäsitys?
Olen kyllä kihloissa mutta en neiti Schlegelin kanssa.
Helen kirjoitti meille ja kertoi kaiken.
Tämän täytyy olla jotain Paulin typeryyksiä.
Mutta tehän olette Paul. -En ole.
Miksi sitten sanoitte niin? -En ole sanonut. Nimeni on Charles.
Ovatko Paul ja sisarentyttärenne...
Se idiootti! Kirottu typerys!
Varoitan teitä. Siitä ei tule mitään. Paul on pennitön.
Ei meitä, vaan häntä pitäisi varoittaa.
Paul ei ole kertonut meille. Tyttö sen sijaan ei ole haaskannut aikaa.
Jos olisin mies, saisitte korva- puustin. Ette ole Helenin arvoisia.
Mutta hän on levittänyt uutista, Paul taas ei. Saanko puhua loppuun?
Keskustelu päättyy tähän. Päästäkää minut ulos. Nyt heti!
Ei saa seistä! Istukaa! -Seis!
MUUTAMAN KUUKAUDEN KULUTTUA
Kaikki myöntänevät että Beethovenin Viides sinfonia-
on ylevintä musiikkia jota ihmiskorva on vastaanottanut.
Mutta mitä se merkitsee?
Emme voi olla tunnistamatta musiikissa sen mahtavaa draamaa.
Vaarojen uhkaama sankari taistelee-
pyrkien kohti ylevää voittoa ja korkeinta kunniaa.
Tämä tulee ilmi teoksen ensimmäisen osan alussa.
Nyt tahtoisin kiinnittää huomionne teoksen kolmanteen osaan.
Siinä emme enää kuulekaan sankaria vaan menninkäisen. Kiitos, äiti.
Yksinäinen menninkäinen...
...vaeltaa maailmankaikkeudessa...
...sen alusta loppuun.
Miksi menninkäinen?
Anteeksi? -Miksi menninkäinen?
Sehän on päivänselvää. Se symbolisoi elämän varjopuolia.
Mutta miksi juuri menninkäinen?
Elämän epätoivoa ja tyhjyyttä. Niitä menninkäinen symbolisoi.
Epätoivo mollissa...
Neiti?
Anteeksi, neiti. Sateenvarjoni...
Neiti?
Ällistyttävää ettei heille löytynyt asuntoa koko Lontoosta-
muualta kuin vastapäisestä talosta. -Kelle ei löytynyt asuntoa?
Tibby kulta, Wilcoxin perheelle.
Muistat kai mitä tapahtui kesällä Helenin ja Paul Wilcoxin välillä?
Sekö Paul joka minun olisi pitänyt piestä henkihieveriin?
Neiti?
Mikä hätänä? Onko Tibby sairas?
Tibby valmistelee teetä.
Ellei ole kyse sen vakavammasta...
Jotain outoa on tapahtunut.
Lupaa ettet pahoita mieltäsi.
Se on Wilcoxin perhe.
He vuokrasivat vastapäisen asunnon poikansa häiden ajaksi. Sen toisen.
Pahoitit kuitenkin mielesi.
Sanoikohan Paul: Tuossa asuu se tyttö joka yritti pyydystää minut?
Ovenvartija kertoi että he viipyvät vain muutaman viikon.
Tervehdimmekö vai jätämmekö heidät huomiotta?
Kultaseni...
Mikset lähtisi näiksi viikoiksi Frieda-serkun luo Hampuriin?
Taidanpa lähteäkin. Vaikka en piittaakaan-
niin en haluaisi törmätä tavan takaa Wilcoxeihin.
Älä ahmi kaikkia teeleipiä, Tibby.
Onkohan tuolla miehellä asiaa meille?
On hänellä.
Anteeksi, neiti. Otitte minun sateenvarjoni. Vahingossa, tietysti.
Äskeisellä luennolla musiikin merkityksestä.
Voi, anteeksi. Kähvellän alinomaa sateenvarjoja. Tulkaa valitsemaan.
Onko varjossanne koukku vai nuppi? Minun varjossani on kai nuppi.
Olisiko se tämä? Näitähän ei tosin saisi avata sisällä.
Tämä on aivan ratkennut saumoista. Hirveä varjo. Sen täytyy olla minun.
Suokaa anteeksi.
Varastiko sisareni sateenvarjonne?
Et kai taas, Helen? Parantumaton varas. Suokaa anteeksi.
Ettekö jäisi teelle, herra... -Bast.
Jääkää toki. Saitte kastua takiamme ja veljemme voi toimia esiliinana.
Hän on läpimärkä, Meg. Tulkaa yläkertaan.
Mitä piditte luennosta? En hyväksy menninkäisiä, sankarin kylläkin.
Itse kuvittelin siihen kohtaan aina kolme norsua. Hän selvästi ei.
Musiikin merkityksestä.
Onko musiikilla merkitys? -Pelkkää sanahelinää.
Riisukaa toki takkinne. -Ja antakaa sateenvarjonne. Istukaa.
Otattehan kupillisen teetä? -Tylsää, jos se olisi vain nuotteja.
Miten niin "vain nuotteja"? -Meillä on toistakin teelaatua.
Teeleipiäkin näkyy olevan jäljellä.
Pyydämme anteeksi tätä sattumusta. Tulisitteko ehkä joskus toiste?
Se olisi meistä hauskaa. Tässä on korttimme.
Pyydän anteeksi mutta minun on todellakin mentävä.
Saatan teidät ulos. Ottaisitteko tästä matkaevästä?
Miksi et toivottanut tuota nuortamiestä tervetulleeksi?
Sinun pitäisi esittää jo hieman enemmän isäntää.
Olisit voinut taivutella häntä etkä jättää kiljuvien naisten armoille.
Säkö siellä, Len?
Missä sä oot ollu?
Mä olin kuolla huolesta. Sun takia. -Anna olla, Jacky.
Jos myöhästyn muutaman minuutin, olen jo kuollut onnettomuudessa.
Kyllä semmoista sattuu. Ihmisiä jää tulematta kotiin.
Sanoinhan että menen kuuntelemaan luentoa musiikin merkityksestä.
Kadotin sateenvarjoni mutta sain sen takaisin.
Joko sä söit? Jätin sulle kieltä ja hyytelöä.
Ootko varma?
Mä syön sen sitten.
Mulle tulee aina kaamea nälkä kun oon oikein huolissani.
Tulee aina kaikenlaista omituista mieleen.
Kuunteletko, Len?
Ne onnettomuudet... tai että kastut sateessa.
Kastuitko? -En.
Sähän hukkasit varjos. Nyt Len vilustuu, sanoin. Saa rintataudin.
Ja kuka lääkärinkin maksaa?
Tai entäs jos sattuu onnettomuus ja se joutuu sairaalaan?
Ja sillä on reikiä sukissaan.
Mä haluun nähdä. Onko sulla risaiset sukat.
Tuu sänkyyn. -Luen tämän kappaleen loppuun.
Rakastathan sä omaa tyttöäs, Len? -Anna minun lukea.
Len?
Hoidathan sen jutun? -Älä nyt taas aloita.
Ties kuinka monennen kerran: Menemme naimisiin kun täytän 21.
Tekisin sen ennemminkin, mutta veljeni estäisi sen.
Mitä hän on ikinä tehnyt minun hyväkseni?-Mitä kukaan on tehny?
Meillä on vaan toisemme. Mitä mä tekisin jos sä jättäisit mut?
Mene nyt nukkumaan.
Tuu säkin.
Kirjanmerkkini. -Margaret Schlegel. Kuka se on?
Eräs nainen vain. -Nainenko? Vai sillä lailla.
Älä viitsi, hän on jo vanha. -Niin sä sanot. Söit varmaan siellä.
Oikein ohuita kurkkuvoileipiä.
Hän vaelsi sinikellojen keskellä.
Hänen mielialansa kohosi ja hän ahmi auringon lämmittämää ilmaa.
Päivä oli painumassa iltaan. Pitkät varjot häilyivät ruohon yllä.
Lehvistöstä putoili kiiltäviä pisaroita vehreyteen.
Monenlaiset perhoset tanssivat iloisina parvina.
Shh, hiljaa. Oliko se kauris?
Ohjatkaa hänet sisään.
Suokaa anteeksi.
Neiti Schlegel. Miten ystävällistä. -Olen tahtonut tulla jo pitkään.
Emmehän ole edes olleet täällä pitkään.
Rouva Wilcox... Saanhan?
Se tapaus viime kesänä Howards Endissä...
Ei, aina siitä saakka kun tapasimme Speyerissä. Muistatteko?
Se kammottava entisöity katedraali. -Muistan siitä parhaiten-
sen että tapasimme teidät, neiti Schlegel.
Helen on mennyt Saksaan. -Ja Paul on Nigeriassa.
Joten nyt me voimme tavata koska he eivät voi.
Kiertelemättä: Valitettava tapaus kummankin kannalta, vai mitä?
Heidän ei pitäisi enää tavata. -Olen samaa mieltä.
He saattaisivat kyllä rakastua mutta eivät voisi elää yhdessä.
Yhdeksässä tapauksessa kymmenestä-
luonto vetää yhtäälle ja ihmisluonto toisaalle.
Kylläpäs minä lörpöttelen. Se varmasti väsyttää teitä.
En voi todellakaan kovin hyvin tänään.
Mutta olen kiitollinen että tulitte.
Olen aivan yksin kotona. Mieheni ja tyttäreni ovat Yorkshiressä-
ja nuoripari on häämatkalla. Charles ja Dolly.
Saanko katsoa?
He ovat Napolissa. Uskomatonta, Charles Napolissa.
Eikö hän pidä matkustamisesta? -Pitää toki.
Mutta hän kyllä tuntee ulkomaalaiset.
Hän nauttisi eniten autoilusta Englannissa.
Charles tulee minuun. Hän rakastaa syvästi Englantia.
Ei tietenkään Lontoota. Kukaan meistä ei pidä Lontoosta.
Se on niin...
Täällä tuntee olonsa niin irralliseksi ja tilapäiseksi.
Taloja puretaan kaikkialla.
Mukaan lukien meidän talomme, lähitulevaisuudessa.
Joudutteko lähtemään talostanne? -Noin puolentoista vuoden kuluttua.
Oletteko asuneet siinä pitkään? -Koko ikämme. Synnyimme siellä.
Miten epäinhimillistä. Otan osaa. Minulla ei ollut aavistustakaan-
että tämä asia painosti teitä. Miten kauheaa.
Voi teitä tyttöparkoja.
Tietenkin olemme kiintyneitä taloon.
Mutta se on silti tavallinen talo. Löydämme uuden helposti.
Ette tässä maailmassa.
Ei taloa jossa olette syntyneet. Sitä ette löydä koskaan. Tyttöparat.
Howards End melkein purettiin kerran. Se olisi tappanut minut.
Se on minun taloni. Perin sen veljeltäni joka kuoli Intiassa.
Rakastan niin sitä taloa.
Vastustelin kun Henry, mieheni, tahtoi tehdä siihen muutoksia.
Hän oli tietenkin oikeassa.
Meillä on jopa autotalli.
Talon länsipuolella, aivan hevoskastanjan takana-
hevoshaassa jossa ponia pidettiin.
Missä poni nyt on?
Voi, se on jo aikaa sitten kuollut.
Suursaksalaiset tavoittelevat vain hyötyä.
Sellaista imperialismi on. -Ei, vaan vulgääri mielenlaatu.
Mutta siellä suhtaudutaan runouteen vakavasti. Hyvin vakavasti.
Mitä sillä saavutetaan? -Saksalainen tavoittelee kauneutta.
Isäni oli vanhan koulun saksalaisia.
Filosofi ja idealisti. Hegelin ja Kantin heimolaisia.
Hänen miekkansahan on yläkerrassa. -Hän oli sotilaskin, pakosta.
Hän ei viihtynyt voittajan puolella eikä ottanut miekkaansa enää alas.
Olen aina ajatellut...
...että jos saisimme...
...kaikkien eri maiden äidit yhteen...
...sotia ei enää olisi.
Niin se on. Jos äidit menisivät sotaan, ei olisi ketä puolustaa.
Saisiko olla lisää, rouva Wilcox?
Teillä on hyvä kokki. Luotettavia palvelijoita on ollut vaikea löytää.
Epäluotettavia kuten mekin. Eivätkä pysty edes kuuntelemaan.
Annie kyllä pystyy, etkö vain? Olet ollut hyvin kärsivällinen.
Howards Endissä ei koskaan keskustella. Paitsi ehkä urheilusta.
Teidän pitäisi. Keskustelu pitää talon elossa.
Nauratte vanhanaikaisille ajatuksilleni.-En suinkaan.
Joskus ajattelen...
että keskustelut ja toiminta olisi viisainta jättää miehille.
Mutta entä naisasialiike?
Olen pelkästään kiitollinen ettei minun tarvitse äänestää.
Menemmekö ylös juomaan kahvin?
Duncan, mene sinä edeltä.
Miten mielenkiintoista elämää te elättekään.-Emme elä.
Älkää teeskennelkö että nautitte lounaasta. Mutta antakaa anteeksi-
ja tulkaa uudelleen, yksin. -Nautin lounaasta oikein kovasti.
Toivon vain että olisin voinut osallistua enemmän keskusteluun.
Olette... niin viisas. Ja kuitenkin... niin hyvä.
Kauniisti sanottu mutta en taida olla kumpaakaan.
Pelastitte minut ikävöimästä. Ikävöin ihan liikaa.
Mitä ikävöitte? -En tiedä oikein itsekään.
Ajattelen paljon taloani.
Ette ole koskaan käynyt siellä. Tahtoisin näyttää sen teille.
Tieteellinen tapa tehdä jouluostokset: laatia lista.
Sepä hyvä idea. Laittakaa oma nimenne ylimmäksi.
Eläköön. Miten huomaavaista aloittaa minusta.
Schlegel. Entä sitten? Herra Wilcox?
Mitä pidätte tästä? -Ihana. Kiitos.
Olette suurenmoisen tehokas.
Voitteko pakata sen kauniisti?
Mutta oma nimenne on yhä ylinnä.
Se oli Dolly.
Tahtoisin antaa teille jotain muistoksi ystävyydestänne.
Ettekö voisi saada sitä uudistetuksi?
Talonne vuokrasopimusta.
Muistitte sen. Miten huomaavaista. -Eikö mitään ole tehtävissä?
Liian kallista. Siihen tulee kerrostalo.-Miten hirveää.
Vuokraisännät ovat hirveitä. -Samoin kerrostalot.
En ymmärrä miten jotkut voivat haluta asua niissä.
Olen pahoillani. Meidän ei olisi pitänyt tehdä tätä tänään.
Kyllä. Se piti tehdä ennen.
Ennen mitä? -Ennen leikkausta.
En ole kertonut perheellenikään. Kaikki inhoavat sairauksia.
Niin kuin pitääkin.
Howards Endissä on hevoskastanja...
...jonka runkoon on pistetty sian hampaat, metrin korkeudelle maasta.
Niin, sian hampaat.
Maalaiset pistivät ne siihen kauan sitten. He uskovat...
...että puun kaarnan pureskelu auttaa hammassärkyyn.
Rakastan kansantietoa ja taikauskoa.
Englantilaisilla ei ole omaa mytologiaa, kuten kreikkalaisilla.
Meillä on vain noitia ja keijuja.
Tuletteko kanssani Howards Endiin?
Tulisin kovin mielelläni. -Lähdetään heti.
Ehdimme vielä viiden junalle. Teidän pitää saada nähdä se.
Haluan kovasti nähdä sen. Se kuulostaa hurmaavalta paikalta.
Asuin siellä jo pitkään ennen naimisiinmenoani. Synnyin siellä.
Voisinko tulla jonain toisena päivänä?
Niin, jonain toisena päivänä.
Tuhannet kiitokset avustanne. Huojentavaa kun lahjat on hankittu.
Erityisesti joulukortit. Ihailen makuanne.
Rouva Wilcox?
Tulen, jos vielä saan. -Meno-paluu Hiltoniin.
Jäättehän myös yöksi.
Taloni on aamulla kauneimmillaan. Kaksi lippua.
Onko tämä teidän? -Niittyni pitää nähdä aamunkoitossa.
Se oli niin romanttista. Italiassa.
Junat pysähtyivät vierekkäin. Avasin ikkunan...
...ja mies antoi minulle ruusun. En tiedä mistä hän sai sen.
Italialainenko? -Niin luulen.
Melko varmasti.
Äiti! -Evie.
Mitä sinä täällä teet? -Mikset sinä ole Yorkshiressä?
Auto meni rikki. -Me menemme Howards Endiin.
Miksi? Miten voit? -Mikä yllätys.
Muistatko neiti Schlegelin? -Aivan, Helenin sisar.
Jouduimme kolariin Yorkshiressä.
Meidän pitää palata kotiin. Et ehdi enää Howards Endiin.
Retkemme jää toiseen kertaan, neiti Schlegel.
Miten saksalaiset sanovatkaan? -Aufgeschoben ist nicht aufgehoben.
Ei peruutettu vaan siirretty. Tuletteko meille? Ettekö varmasti?
Näkemiin.
Ihana nähdä sinua.
Olen ajatellut teitä.
Ja niittyämme.
Heti kun olette voimissanne, saatte pitää lupauksenne.
Toistan vielä, tämä tuli hoitokodin johtajattarelta.
Suljetussa kirjekuoressa, minulle osoitettuna.
Viestin käsiala muistuttaa äitinne kirjoitusta.
Siinä lukee: Haluaisin että neiti Schlegel, Margaret,-
saisi Howards Endin.
Äiti ei ole kirjoittanut sitä.
Ei päivämäärää. Ei allekirjoitusta.
Se on tietenkin väärennös.
Ei nyt, myöhemmin.
Äidillänne oli tietysti oikeus jättää talonsa kelle tahtoi.
Anna kun katson.
Lyijykynällä kirjoitettu ei ole minkään arvoinen.
Tiedämme ettei se ole laillisesti pätevä, Dolly.
Kuulut luonnollisesti perheeseen.
Mutta voisitko olla sekaantumatta asioihin, joista et ymmärrä mitään?
Kysymys on siitä...
...josko sinä aikana kun tämä neiti Schlegel oli äitini ystävä...
En usko että on kyse laittomasta taivuttamisesta. Vaan pikemminkin-
potilaan tilasta lapun kirjoittamishetkellä.
Voit antaa tutkituttaa sen. Minun mielestäni käsiala ei ole äidin.
Juurihan sanoit että on. -Yhdentekevää.
Olemme siis kaikki sitä mieltä että meillä on oikeus heittää se tuleen?
Missä muodossa muuten neiti Schlegelin piti saada lahjansa?
Elinkautinen osuus vai omakseen? -Ajaisikohan hän meidät ulos?
Uskoakseni neiti Schlegel ei tiedä mitään tästä... äitinne oikusta.
Äiti uskoi niin esi-isiin. Hän ei jättäisi mitään ulkopuoliselle.
Jos neiti Schlegel olisikin ollut köyhä ja talon tarpeessa...
Mutta hänellähän on jo talo. Mihin hän toista tarvitsee?
Hän ei olisi tahtonut meidän näkevänkään tätä.
Äitiparkanne ei olisi tahtonut sitä.
Tule jo sisälle, Len. -Ihan kohta.
Mitä siellä on?
Näetkö tuon suuren tuolla? Se on Ursa Major, Iso Karhu.
Jos seuraa noita kahta, tulee Pohjantähteen. Se on varmaan siinä.
Nehän on vaan tähtiä. -Lopeta. Tämä on tärkeää.
Saat kuolemantaudin.
Se on allekirjoitettu, ja kunnossa. -Saanko siis rahani?
Hoitaisitteko tämän kuntoon?
Puut kohosivat hänen yläpuolellaan.
Niiden latvat kylpivät yhä auringon valossa joka loisti lehvien läpi-
sammuakseen alhaalla sammaleisen maan pimeyteen.
Kukkien väriloisto hiipui hiljalleen.
Mutta tuoksu jäi jäljelle sulostuttamaan ilmaa.
Eräs nainen haluaa tavata teitä.
Eikö neiti tai rouva? -Hän ei sano nimeään.
Pyydä häntä tulemaan ylös. -Hän ei halua.
Meidän pitää sitten mennä alas.
Mä etsin miestäni. -Täältäkö? Kiitos, Annie.
Mulla on syytä uskoa että hän on täällä.
Etsikää vain.
Mikä miehenne nimi on? -Leonard Bast, niin kun tiedätte.
Piilottelemmeko täällä jotain Leonard Bastia?
Tässä on joku väärinkäsitys. Me emme tunne miestänne.
Ei mitään väärinkäsitystä. Oon ihan varma että täällä se on ollu.
On juonu teetäkin täällä. -Hyvin vakava syytös.
Lahjoa perheellinen mies teellä. -Voisimmepa auttaa teitä.
Ette kai sitten voi. Tai ette halua muuta kuin tehdä musta pilkkaa.
Pyydän anteeksi että häiritsin ja toivotan hyvää päivänjatkoa.
Olohuone haisee tupakalta. -Tupakoithan itsekin.
Herkullista, Annie. -Muuan herra Bast kysyy teitä.
Uskomatonta. Kutsu hänet sisään. -Sama jota lahjoitte teellä.
Yritän esittää isäntää.
Tänne päin, herra Bast.
Tulkaa toki sisään. Hyvää iltaa. -Tulkaa ottamaan vanukasta.
Vai mieluummin pääruokaa? -Kiitos, olen jo syönyt.
Entä lasillinen viiniä? Portviiniä? -Ei kiitos.
Istukaa kuitenkin. Miten voimme auttaa teitä?
Ette taida muistaa että annoitte minulle tämän.
En suoralta kädeltä. -Siitä se kaikki johtui.
Mikä kaikki johtui? -Missä olemme tavanneet teidät?
Yli vuosi sitten. Luennolla musiikin merkityksestä.
Korttiko aiheutti erehdyksen ja rouvanne luuli että olette täällä?
Sanoin iltapäivällä rouva Bastille että menen käymään ystävien luona.
Mene vain, hän sanoi. Mutta hänelle tulikin tärkeää asiaa minulle-
ja hän luuli että olin täällä, kortin takia.
Pyydän lausua pahoittelut itseni ja hänen puolesta.
Se on aivan turhaa.
En silti ymmärrä. Koska teitte iltapäiväkäyntinne?
Tietenkin iltapäivällä. -Lauantaina vai sunnuntaina?
Lauantaina.
Ja kun vaimonne kävi sunnuntaina, olitte yhä poissa. Pitkä vierailu.
Oli hyvä kun tulitte selittämään. Muu ei luonnollisesti kuulu meille.
Juomme kahvin yläkerrassa. Liityttehän seuraamme?
Se ei ole sitä mitä luulette!
Lähdin työstäni ja kävelin. Lontoon ulkopuolelle.
Kävelin koko lauantaiyön. -Koko yönkö? Pimeydessä?
Oli niin pimeää etten nähnyt kättäni.
Tehän olette synnynnäinen seikkailija.
Yritin suunnistaa Pohjantähden mukaan, mutta kadotin sen.
Pohjantähti kulkee ympyrää ja me kuljemme sen mukana.
Mutta miksi? Miksi teitte sen?
Minulle tuli halu kävellä. Jonnekin pois.
Olen lukenut "Richard Fevereliä".
Siinäkin kävellään yöllä. -Kuutamoisen metsän halki.
Missä se kaunis kohtaus olikaan? -Tiedän mitä tarkoitat.
"Kimaltava metsä kaartui yllä..."
Menen hakemaan sen.
Kappaleen nimi on: "Luonto puhuu".
Mistä sukunne on kotoisin?
Lontoosta. -Tarkoitan, sitä ennen.
Vai asuivatko he aina kaupungissa? -Eivät, Shropshiressä. Maalla.
He olivat maatyöläisiä. -Huomaatteko?
Esi-isienne ääni kutsui teitä.
Tässä se on. "Richard kiiruhti eteenpäin".
"Laantuneen myrskyn jälkeinen harmaa valo merkitsi sarastusta."
Näittekö auringon nousun? -Kyllä, yhtäkkiä oli valoisaa.
Oliko se ihmeellinen? -Ei.
Se oli vain harmaa.
Olin kuolemanväsynyt ja valtavan nälkäinen.
Kävellessä on nälkä yölläkin. Minulla oli vain tupakkaa.
Bastinne ei ymmärtäisi rahan päälle -Raha on tärkeämpää kuin tavarat.
Miten materialistisesti sanottu. -Anna hänelle rahaa. Rahaa Bastille.
Ja hän voisi menettää sielunsa? -Sen voittamiseen tarvitaan rahaa.
Mikä sinun mielestäsi on tärkeintä maailmassa?
Luultavasti se mistä itse kukin välittää eniten.
Kuten rakkaus? -Tai Oxford, Tibbyn tapauksessa.
Henry Wilcox.
Mikä miellyttävä yllätys. Kuulin kahden neidin puhuvan rakkaudesta.
Itse asiassa jatkoimme vakavaa keskustelua.
Me kuulumme erääseen keskustelu- kerhoon joka kokoontuu viikottain.
Miten voitte? Luulin että olisitte Howards Endissä.
Se on vuokrattu. Ostimme talon Mayfairista.
Oletetaan että olisitte miljonääri. Vaikka taidatte ollakin sellainen.
Olemme tavanneet rutiköyhän, mutta älykkään ja herkän nuorukaisen.
Miten esimerkiksi miljonääri voisi häntä auttaa?
Mikä hänen ammattinsa on? -Hän on kirjanpitäjä...
Palovakuutusyhtiö Porphyrionissa. -Porphyrionissako?
Neiti Schlegel...
Teinä neuvoisin häntä lähtemään sieltä niin pian kuin mahdollista.
Näin meidän kesken: Tilanne on niin huono että konkurssi tulee jouluksi.
Siis romahdus, toisin sanoen.
Kuulitko, Helen?-Herra Bastin pitää hankkia uusi paikka.
Toivotaan että hän toimii pian. -Eikö kannata odottaa ja katsoa?
Toimessa olevan miehen on helpompi saada työtä.
Se vaikuttaa työnantajaan suuresti. Ihminen nyt vain on sellainen.
Me taas tarjoamme työtä työttömälle kuten kengänkiillottajalle.
Ja miten hän tekee työnsä? -Ei kovin hyvin.-Siinä näette.
Saako kirjanpitäjä helposti työtä? -Erittäin helposti.
Oli ikävää kuulla Howards Endistä. Tarkoitan, ettette enää asu siellä.
Tiedän miten paljon se talo merkitsi rouva Wilcoxille.
Muulle perheelle siinä on varjopuolensa.
Voisitteko ehkä auttaa ystäväämme uuden paikan saamisessa?
Meillä ei ole juurikaan vapaita paikkoja. Ja jos onkin...
...paikanhakijoita on satoja. -Luonnollisesti.
Oli miellyttävää tavata. Toivotaan että kirjanpitäjäänne onnistaa.
Hänelle tuli kiire päästä meistä, vai mitä?
Saatoitte pitää kirjettämme hieman outona.
Ilmaisemme itseämme ylenpalttisesti -Siinä ei ole mitään pahaa.
Naiset kirkastavat joka keskustelun -Kuin auringonsäteet. Ottakaa tästä.
Tehän olette Porphyrionilla.
Onko se vakavarainen yhtiö? -Isoa kakkua vai pieniä paheita?
Mitä tarkoitatte vakavaraisella? -Kuulimme että se on menossa nurin.
Eräs ystävämme sanoi että se on huonosti jälleenvakuutettu.
Ja neuvoi teitä hakeutumaan muualle -Ystävänne on väärässä.
Niin sanoakseni väärässä. -Voitteko tarkentaa?
Hän ei ole täysin oikeassa. -Mutta osittainko?
Käskekää ystäväänne huolehtimaan omista asioistaan.
Herra Wilcox ja neiti Wilcox.
Mikä yllätys.
Tulkaa peremmälle. -Anteeksi että tulemme yllättäen.
Leikkikää tekin pentujen kanssa. -Herra Wilcox, tässä on herra Bast.
Eivätkö ne olekin suloisia? -Minun on lähdettävä.
Tulkaa toistekin. -Ei, en tule toiste.
Miten epäkohteliasta. Miksi sanotte tuollaista?
Luulin että minut kutsuttiin tänne rupattelemaan.
Mutta halusittekin urkkia työstäni. Kutsutaan hänet kuulusteltavaksi.
Tulimmeko huonoon aikaan? Pitäisikö meidän mennä?
Mene hänen peräänsä, Helen. Yritä selittää.
Mitä tuo tarkoitti?
Minun ei olisi pitänyt tulla. Tällainen epäonnistuu aina.
Mutta ihmiset eivät.
Ettekö ymmärrä? Tahdoimme varoittaa teitä. Olimme huolissamme.
Miksi huolehtisitte minusta? -Koska me pidämme teistä.
Senkin höpsö.
Ei ole mitään syytä nimitellä minua -On, jos käyttäytyy noin tyhmästi.
Olen vakavissani.
Ystävämme suositteli hakemaan uuden paikan ajoissa. Teettekö sen?
Harkitsen asiaa. -Teidän pitää tehdä enemmän.
Teidän pitää etsiä työtä nyt kun teillä vielä on sitä.
Luvatkaa tehdä edes se. Pyydän teitä.
Hyvä on. Kiitos, neiti Schlegel.
Tulkaa kertomaan uudesta paikasta. Ja muutenkin. Älkääkä kieltäytykö.
Ottakaa sateenvarjonne, ettette taas sano että pihistimme sen.
Olisitte varovaisempia ettekä päästäisi tuollaisia ihmisiä sisään.
Kutsuimme hänet itse. Tahdoimme puhella ja ehkä auttaakin häntä.
Emmekä vain käytännön asioissa.
Olette liian hyväsydämisiä. Ja teitä käytetään hyväksi.
Tunnen maailman ja tuon miestyypin. -Hän ei ole "tyyppi".
Hän on erikoinen nuorimies. Hänessä on jotain.
Hän tahtoo jotain enemmän kuin mitä hänellä on.
Hänellä on eräänlaista romanttista kunnianhimoa.
Teidän näkökulmanne on romanttinen, neiti Schlegel.
Evie...
Tässä on pieni muisto vaimostani. Kiitokseksi ystävällisyydestänne.
Kiitoksia. Miten huomaavaista.
Vaimoni puhui teistä lämpimästi. -Se on kaunis. Oletteko varma?
Onko se 1700-luvun kristallia? Kiitän teitä. Kiitos, Evie.
Miltä hän näyttää? -Ikäneidolta.
En käsitä miksi isä kutsui hänet. Hän puhuu ja puhuu. Tuossa hän on.
Tässä on sulhaseni, Percy Cahill.
Hyvää päivää.
En odottanut tapaavani teitä. -Tulin etukäteen varaamaan pöydän.
Vieläkö kannatte huolta nuoresta kirjanpitäjästänne?
Toivottavasti teillä on nälkä. -Kiljuva nälkä.
Mitä otatte?
Kalapiirasta.
Sitä ei kannata valita täällä. -Valitkaa te sitten minulle.
Paahtopaistia, kohokasta ja...
...juotavaksi siideriä. Nämä ovat täällä hyviä.
Tämä on kelpo paikka, silloin tällöin. Perinjuurin englantilainen.
Olen tehnyt inventariota. Esineitä on 300, jo yksin olohuoneessa.
Eikä siihen sisälly kirjojakaan. Mitä ihmettä minä teen?
Irtaimison omistaminen alentaa meidät paimentolaisten tasolle.
Olemme palanneet matkatavarasivistykseen.
Juomarahat paistinleikkaajalle. Se on mottoni.
Ehkä se lisää ihmisarvoa. -Ja minut muistetaan.
Idässä etenkin, vuodesta vuoteen. -Oletteko ollut siellä?
Olen, Kreikassa ja Levantissa. Kyproksella olen ollut paljonkin.
Muutama piasteri on auttanut muistamaan minut.-Miten kyynistä.
Ei suinkaan, ainoastaan realistista -Miten haluatte pihvinne?
Sinähän et pidä juustosta. -Minä jumaloin juustoa.
Sanoit ettet pidä siitä. -Sinä valehtelet. Punastuitkin.
Se ei ole totta. -Korvannipukkasi puhehtuivat.
Neiti Schlegel pyytää minua toimimaan kiinteistönvälittäjänä.
En löydä uutta kotia syyskuuksi. -Tiedätkö mitään, Percy?
Enpä taida tietää.
Kunpa antaisitte meille Howards Endin.
Se on valitettavasti vuokrattu. -Ettekö voi häätää vuokralaista?
Olemme aivan hukassa. Minä olen hukassa, herra Wilcox.
Yksi neuvo: päättäkää kaupunginosa sekä hinta, ja pysykää päätöksessä.
Sillä tavoin minä sain sekä Jewsy Streetin että Onitonin.
Lupaan katsella ympärilleni teidän puolestanne.
Tekisittekö sen?
Todellako? Miten ystävällistä.
Vaatimustemme mukaista taloa ei olekaan. Meitä ei ole hauska auttaa.
On ilo ja nautinto saada auttaa neiti Margaret Schlegeliä.
Paljon kiitoksia.
...voisitteko keskeyttää lomanne Devonissa ja tulla Lontooseen-
jossa teitä kaivataan suuresti. Asia on varsin kiireellinen.
Ettäkö keskeyttäisit lomasi? Emme ole ehtineet käydä missään.
Emme edes Nine Barrows Downilla. -Tulen kohta takaisin.
Menen kaupunkiin tänään ja vuokraan talon jos se on sopiva meille.
Kenen talon?-Herra Wilcoxin. Älä tekeydy tyhmäksi.
"Muuttuneiden olosuhteiden takia..." Hänen tyttärensä Evie avioituu.
"...en tarvitse näin suurta taloa. Vuokraan sen vuodeksi kerrallaan."
Vain Wilcox on jäljellä ja hotelli oli täynnä kiintoisampiakin ihmisiä.
Kiinnostavat ihmiset eivät hanki ihmisille taloja.
En koskaan unohda sitä autoa ja hirveää Charlesia.
Ainoa lohtuni oli että saatoin olla hyödyksi teille tytöille.
Ja nyt on minun vuoroni olla hyödyksi.
Tämä on juhlasali. -Taivaan vallat.
Pidättekö siitä?-Tottahan toki. Minäkin sentään tunnistan laadun.
Mutta nyt kun Evie on aina poissa sulhasensa kanssa...
...en voi sietää koko paikkaa. -Täällä olisi kovin yksinäistä.
Oletteko te koskaan yksinäinen? -Pian olen. Valtavan.
On sydäntäsärkevää kun joutuu jättämään vanhan kotinsa.
Luoja, miten korkealla katto on.
Vähintään 10 metriä. Ei, ehkä 15. Tai enemmänkin.
Neiti Schlegel...
Olen kutsunut teidät tänne valheellisilla verukkeilla.
Haluan puhua kanssanne paljon vakavammasta asiasta.
Voisinko saada teidät jakamaan kanssani...
Olisiko mitenkään mahdollista... -Ymmärrän jo.
Neiti Schlegel...
Margaret.
Te ette ymmärrä... -Kyllä minä ymmärrän.
Pyydän teitä vaimokseni. -Tiedän.
Oletteko loukkaantunut? -Miten voisin olla?
Ehkä minun olisi pitänyt kirjoittaa -Ei, saatte kirjeen minulta.
Kiitos.-Olkaa hyvä. Minun pitäisi kiittää teitä.
Tilaisinko auton?
Se olisi ystävällistä.
Varoitan sinua, Evie. Se nainen ei astu jalallaan tähän taloon.
Ei se minun syytäni ole. -Tietenkin on.
Pidit seuraa Schelgelin tytöille. -He ovat tuskin enää tyttöjä.
En ikinä kuvitellut tällaista kun isä kutsui neiti Schlegelin syömään.
En luota isään enää tippaakaan. -Arvasin että herätätte pikkuisen.
Neiti Schlegel on saanut meidät pihteihinsä.
Hän on aina tahtonut Howards Endiä. Sinun ansiostasi hän saa sen.
Tuo on epäreilua puhetta.
Pura kihlauksesi ja ehkä isäsikin riitelee neiti Schlegelin kanssa.
Älä puhu typeriä, Dolly.-Menen naimisiin heti kun mahdollista.
Isä tehköön mitä haluaa. -Neiti Schlegel vie äitini paikan.
Mikä ajatuskin!-Voisin repiä sen naisen silmät päästä.
Anna lapsi minulle.
Puhuminen ei hyödytä mitään. Pitää yrittää selvitä parhain päin.
Mutta aion pitää noita Schlegeleitä silmällä.
Ja jos he yrittävät kopeilla taiteellisella hölynpölyllään-
niin panen heidät järjestykseen. Hyvin päättäväisesti.
Minäkin sain kirjeen. Ikävän. Tahtoisin keskustella siitä.
Kirje koskee Howards Endiä. Vuokralaiset ovat lähdössä tiehensä.
Ja mikä pahinta, yrittävät vuokrata taloa edelleen. Mitä naurat?
Oletko jo ehtinyt puhua Helenin kanssa?-Mistä?
Tee se ennen lähtöäsi. -Mikä on hätänä?
Haluaisin että te olisitte ystäviä. -Olemme aina tulleet hyvin toimeen.
Heillä ei ole oikeutta ottaa ali- vuokralaisia. Katso kuinka sievä.
Erityisesti tämä. Sormustinkukka. -Digitalis.
Kuulostaa aivastukselta.
Hyviä uutisia herra Bastilta! -Niinkö? Sepä hauskaa.
Tässä nyt olemme kaikki yhdessä.
Herra Bast on nyt Dempsters Bankissa. Hän jätti Porphyrionin.
Porphyrion ei ole hullumpi. Lähden Howards Endiin. Tuletko mukaani?
Ei ole hullumpi? -Lähden mielelläni.
Miten olisi huomenna? -Se ei käy.
Sanoitte että Porphyrion menisi vararikkoon.-Sanoinko?
Se oli tariffirenkaan ulkopuolella.
Mutta se liittyi mukaan ja on hyvin varma. Mikset voi lähteä huomenna?
Täti olisi hyvin pettynyt. -Eikö herra Wilcox sanonutkin niin?
Puhukaamme siitä myöhemmin.
Herra Bast otti aivan turhaan toisen paikan pienemmällä palkalla.
Helen kulta, olen pahoillani kirjanpitäjänne puolesta.
Mutta se on osa elämän taistelua.
Meidän takiamme köyhä mies on vielä köyhempi.-Se ei ole kenenkään syy.
Eikö mikään ole kenenkään syy? -En sanonut niin. Liioittelet asiaa.
Menen puhumaan tätinne kanssa.
Yksi hyvä neuvo, Helen. -En kaipaa enää neuvoja.
Älä suhtaudu sentimentaalisesti köyhiin. Huolehdi siitä, Margaret.
Köyhät ovat köyhiä ja heitä voi sääliä, mutta siinä kaikki .
Puhun huomisesta Juley-tädin kanssa.
Olen pahoillani herra Bastin takia, mutta olisit kohteliaampi Henrylle.
Sinä kuulit sen itse. -Saatat olla oikeassa.
Mutta Henry on tuleva mieheni ja minun on oltava hänen puolellaan.
Miksi olet noin katkera?
Koska olen vanhapiika.
Mutta kultaseni...
Margaret selittää kaiken.
Et kai aio lähteä huomenna? -Kyllä meidän pitää mennä.
Minulla on asioita Howards Endissä ja ne kuuluvat nyt Margaretillekin.
Siis tämä on se kuuluisa toimisto. Odotin jotain afrikkalaisempaa.
Keihäitä ja eläinten nahkoja. Mutta tämä lienee imperiumin puoli.
Mitä teemme Lontoon talon suhteen? -Se riippuu.-Mistä?
Milloin menet kanssani naimisiin? -Saat pääni aivan pyörälle.
Toivottavasti vaimoni...
...tarjoaa kunnon lounaan Howards Endissä käynnin jälkeen.
Maltan tuskin odottaa. -Missäköhän kunnossa löydätte sen?
Vuokralainen häipyi eikä ottanut ketään siivoamaan jälkiään.
Minulla on hänen kanssaan kana kynittävänä. Nyt keksin, Margaret.
Säilytä huonekalujasi Howards Endissä, kunnes päätät mitä teet.
Voisinko tehdä sen? -Onko se hyvä idea?
Vain kunnes Helen ja Tibby asettuvat aloilleen, Charles.
Toivottavasti ette pety. Se on viheliäinen pikku paikka.
Se ei koskaan sopinut meille. -Ei todellakaan.
Olen unohtanut avaimet. -Meidän pitää palata.
Jättäkää minut tänne odottamaan.
Dolly, juo maatilalla lasi maitoa. Henry, katso että hän saa sitä.
Miten saatoit unohtaa? Missä se on? -En tiedä. Ehkä pikkuisten luona.
Päivää.
Luulin että olitte Ruth Wilcox. -Minäkö? Rouva Wilcox?
Kävelette hänen tavallaan...
...ympäri taloa.
Henry!
Löysin ne hampaat. Sian hampaat.
Sian hampaat puun kuoressa. Tässä, katso itse.
Tässä ne ovat. -Miten kummallista.
Kuorta pureskellaan hammassäryssä. -Joutava ajatus.
Kyllä kai sinä sen tiesit?
Säikähditkö hupsua Averyn neitiä? Olette kaikki kovin säikkyjä.
Luulitteko häntä kummitukseksi? Hän kuvittelee omistavansa paikan.
Onko hän asunut täällä pitkään? -Yhtä kauan kuin rouva Wilcox.
Hehän olivat aiemmin hyvät ystävykset.
Ja rouva Wilcoxin veli, vai oliko se setä...
...kosi neiti Averya, mutta sai rukkaset. Kuvitelkaa.
Sitten Averyn neiti olisi ollut Charlesin täti. Miten hassua.
Charlien täti. Pitää muistaa kiusata häntä siitä.
Averyn neiti on hulluna taloon. Mitäköhän hän sanoo tavaroistasi?
Joko hän heittää ne pihalle tai pitää niitä sinne kuuluvina.
Mistä voin kysyä vapaita paikkoja? -Mistä paikasta on kyse?
Teillä piti olla vapaa paikka. -Ei tällä hetkellä.
Ajattelinkin että te se olette. Mitä kuuluu?
Miksette enää käy meillä?
Luulin että olitte Dempsterillä. -En ole enää.
Menetin paikkani.
Henkilökuntaa piti vähentää ja viimeksi tulleet saivat lähteä.
Kävin kysymässä täältä. Paikanhakijaa katsotaan-
kuin varasta. Miksi tämä muuten etsisi työtä?
Se on meidän syytämme.
Jätitte työnne meidän ja Wilcoxin takia, jonka tyttären häitä-
paraikaa juhlitaan ylenpalttisesti. Voisin murhata hänet!
Murha, julmuuksista julmin paljastuu...
Onko ollut kiinnostavia luentoja? -Wilcox on teille paikan velkaa.
Talosi ovat hienoja. Pidän tästäkin -Oniton Grange.
Odotan koska pääsen siitä eroon. -Miksi?
Riistaa ja kalaa on huonosti. Tämä ei ole edes parasta Shropshirea.
Ovatko nämä kaikki Wilcoxeja? -Eivät toki. Tulivat talon mukana.
Edellinen omistaja muutti Italiaan.
Jotkut niistä ovat kuulemma hyviä. Kuten tuo tuolla ylhäällä.
Hyvin komea. Muistuttaa sinua.
Näytän sinulle kellarin.
Kosteaa, vai mitä?
Onko jäitä tarpeeksi?
On vaikea tietää miten toimia lasten suhteen.
Charles vanhimpana perii Howards Endin. Muidenkin pitää saada jotain.
Sinä tarkoitat rahaa. -Aivan, jos puhumme avoimesti.
Emme selviä millään tästä viinistä. Paljonko sinulla on?
Vuodessa. Minulla on 600. -Tuloniko?
Etkö tiedä tulojasi? -Tietenkin tiedän.
Vai etkö halua kertoa niitä minulle?
Jaa tulosi kymmeneen osaan. Montako osaa antaisit kullekin lapselle?
Anna pois kaikki mitä voit. -Olet hyvin mutkaton.
Hän saa tämänkin, ja Howards Endin. -Vain hänen tavaransa ovat siellä.
Hän on saanut jalkansa oven väliin.
Miten meille käy, Dolly? Kaksi lasta kasvatettavana...
Olet kai iloinen vauvasta?
Iloinen kuin viidenpennin hevonen.
Mutta helppoa ei tule olemaan.
Isä on oikeudenmukainen, mutta raha ei riitä kaikkeen.
Entä jos Evienkin perhe kasvaa? Tai isän itsensä?
Kuka siellä?
Saksi vai keltti?
Se sujui kuin rasvattu.
Melkoinen näytelmä, Lady Edserin mukaan.
Selvisit oikein hyvin. Olin hyvin ylpeä sinusta.
Kaikki sujui loistavasti.
Keitä nuo ihmiset ovat? -Varmaan uteliaita kaupunkilaisia.
Mene sinä piiloon ja minä huolehdin heistä.
Mikä hätänä? Onko Tibby sairas? -He näkevät nälkää.
Ketkä? -Bastit.
Leonard erotettiin kun Dempster vähensi henkilökuntaa.
Me olemme tuhonneet hänet. -Oletko tullut hulluksi?
En kestä tätä enää. He näkevät nälkää ja täällä mässäillään.
Oletko raahannut Lontoosta kaksi nälkää näkevää ihmistä tänne?
Junassa oli ravintolavaunu. -Mikä näytelmä. Miten uskallat?
Pilaat Evien häät vääristyneellä ihmisystävällisyydelläsi.
Kaikki luulevat tätä skandaaliksi. Saan selittää että oletkin sisareni.
Joka on tuonut kaksi kuokkavierasta -Tahdomme tavata herra Wilcoxin.
Tämä on omituinen juttu,herra Bast. Mitä mieltä te olette?
Tässä on myös rouva Bast. -Mitä kuuluu?
Hän pyörtyi junassa. -Miten ikävää. Menkää toki istumaan.
Emme halua tuppautua. Mutta olette olleet niin ystävällisiä.
Sisareni on saattanut teidät tukalaan asemaan.
Helen, tarjoa heille jotain. Söisitte jotain, rouva Bast.
Haluaisin kyllä auttaa heitä. Olemme todellakin vastuussa.
Samoin kuin herra Wilcox. -Jos jatkat tuota, en tee mitään.
Jos viet heidät hiljaisesti hotelliin, minun vierainani-
pyydän Henryä auttamaan miestä. Omalla tavallani, ilman kohtausta.
No hyvä, lupaan sen.
Vie heidät hotelliin sitten ja lupaan tehdä parhaani.
Itsehillintäsi vähenee iän myötä eikä päinvastoin. Ajattele itsekin.
Yritä muuttaa itseäsi tai elämästämme ei tule onnellista.
Mennään syömään kakkua.
Herra Wilcoxilla on kaikenlaisia herkkuja.
Tahdotteko mansikoita?
Menen varaamaan huoneet. -Älkää nähkö vaivaa. Tulemme mukaan.
Jääkää te tänne. -Näin paljon vanukasta.
Rouva Bast on hyvin väsynyt. -Mulla on nälkä.
Ehkä noudatte hänet myöhemmin. -Selviätkö yksin?
Charles?
Katso tuota
Kuka se on? Tuo jolla on punainen shaali.
Charles Wilcox. Hyvää päivää.
Morsiamen vai sulhasen puolelta?
Oli hauska tutustua.
Samppanjaa?
Helen? Täälläkö?
Luulin että hän halveksi häitä.
Missä hän on nyt? -Panin hänet hotelliin.
Miksi hotelliin? Se oli tarpeetonta.
Hänellä on kaksi suojattia mukanaan -Aivan, suojatteja.
Tulkoot kaikki.
Myöhemmin tahtoisin puhua heistä sinulle.
Nyt on täysin hyvä hetki. -Niinkö sinusta?
Jos kertomuksesi ei ole pitkä. -Korkeintaan viisi minuuttia.
Mutta siihen kätkeytyy piikki.
Sinun pitää järjestää miehelle työtä toimistossasi.
Mitä edellytyksiä hänellä on? -Hän on kirjanpitäjä, uskoisin.
Missä hän on ollut tätä ennen? -Dempsters Bankissa.
Miksi hän lähti sieltä? -Siellä supistettiin henkilökuntaa.
Hyvä on, katsotaan mitä voin tehdä.
Mutta älä ota tätä tavaksi. En voi sijoittaa suojattejanne joka päivä.
Et tietenkään. Tämä on erikoistapaus.
Niinhän suojatit aina ovat.
Mutta eikös se ookkin Henry?
Aatella että säkin oot täällä. -Rouva Bast on yliväsynyt.
Juovuksissa hän on. -Etkö muista enää Jackya?
Henry, etkö meinaa ollenkaan tervehtiä?
Tunnetko rouva Bastin? -En!
Jaa että tunnenko Henryn? Kaikkihan Henryn tuntee.
Meillä oli niin rattosaa, vai mitä? -Olette humalassa!
Henry?
Oletko nyt tyytyväinen? Ymmärrän kiinnostuksesi. Juonesi onnistui.
Vapautan sinut kihlauksesta.
Älkää toki vaivautuko. Selviän yksinkin.
Antakaa kun autan.
Sitäkö se oli? -Mitä tarkoitatte? Kiitos.
Mitä sanoitte?
Henry ja minä riitelimme, mutta hän on tainnut antaa jo anteeksi.
Tuskin oli paljon anteeksiannettavaa.
Minun on mentävä, ettemme myöhästy. Kiitos kaikesta.
Ja ilmakin suosi meitä. Niin kaunis päivä. Kiitos teille.
Hyvää matkaa.
Näkemiin, Dolly. Voi hyvin.
Voi, unohdin hattuni. -Se on tässä, isä.
Ja naisväkikin on paikalla. Ovet kiinni siis ja matkaan.
Lähdetään.
Mikä nyt, Jacky?
Meinasin ihan kuolla kun näin hänet.-Kenet?
En kyllä sano sitä.
Mitä katsomista tässä on?
Henry...
Katso minuun, Henry.
Oletko ollut sen naisen rakastaja?
Taas niin hienotunteisesti ilmaistu. Olen ollut.-Milloin?
Milloin? -Kymmenen vuotta sitten.
Suo anteeksi. Kymmenen vuotta sitten.
Henry rakkaani. Emme saa antaa sen vaivata meitä.
Mies kuin mies lankeaa joskus syntiin.
Uskotko sen, Margaret? -Uskon kyllä.
Sinä korkeine pyrkimyksinesi ja kirjoinesi? Mitä tiedät miehistä-
ja miesten kiusauksista?
Riittää. Olen puhunut jo liikaakin.
Se tapahtui Kyproksella. Olin yksinäinen.
Et kai pysty koskaan antamaan minulle anteeksi.-Olen jo antanut.
Voisin puolustella tekoani mutta en aio tehdä sitä.
Älkäämme puhuko tästä enää. Jätetään se taaksemme.
Voitko todella antaa minulle anteeksi?
Tiedät nyt etten ole pyhimys. Olen jopa kaukana siitä.
Hyvin kaukana siitä.
Missä nuo ihmiset nyt ovat? -Hotellissa.
Heidän on lähdettävä heti aamulla. En tahdo mitään juoruilua.
Ja Helen kuuluu meidän luoksemme. Ei hotelliin roskaväen kanssa.
Kirjoita hänelle kirje, ja Burton saa viedä sen.
Burton!
Veisitkö kirjeen hotelliin. Metelöitte aivan liikaa.
"Valitettavasti Henry ei voi tehdä mitään herra Bastin hyväksi."
"Hänen mielestään meidän ei pitäisi vaivautua heidän takiaan."
"Nainen lojui humalassa nurmikolla. Katso että he lähtevät aamulla"-
"ja tule itse tänne."
Mies on sanellut tämän. Nämä eivät ole Margaretin sanoja. Heitä tuleen.
Antaisitte meidän olla. Älkää sekaantuko tähän.
Sekaantuko mihin?
Mikä nyt? Luottaisit minuun edes tämän verran.
Herra Wilcox tapasi Jackyn Kyproksella kun tämä oli 16-vuotias.
Arvasin ettette haluaisi kuulla.
Jatka. Miksi Jacky oli Kyproksella?
Hänen isänsä oli siellä työssä. Jacky meni sinne äidin kuoltua.
Sitten isäkin kuoli. Hukkui, koska ei osannut uida.
Jacky sai huolehtia itse itsestään, kunnes vihdoin pääsi kotiin.
Minun ei ollut pakko mennä hänen kanssaan naimisiin, mutta menin.
Perheeni oli sitä vastaan, mutta vein hänet silti vihille.
Olin luvannut sen.
Miten hänelle olisi käynyt tämän maailman Wilcoxien jälkeen?
Miehen päähän ei olisi pälkähtänyt ikinä, että hän on tehnyt väärin.
Hänellä ei ole mitään täällä. Eikä täällä.
Ja sinä olet hänen vastakohtansa. Uskot ihmisen omaan vastuuseen.
Hienoa. Ja mitä se Jackya ja minua hyödyttää?
Naimisiinmenolla vedin hänet mukaani köyhyyteen.
Löydät kyllä toisen paikan. -Ette tiedä mistä puhutte.
Rikkaat ihmiset voivat aina yrittää uudella alalla.
Mutta jos köyhä menettää työnsä yli 20-vuotiaana, hän on mennyttä.
Teen kaikkeni auttaakseni teitä.
Auta minua sitten soutamaan. Olen väsynyt.
Olette ainoa joka on koskaan auttanut minua.
Antamalla väärää tietoa niin että menetit työpaikkasi.
Olemalla sellainen kuin olette.
Olin lukenut teistä vain kirjoista.
Eivätkä kirjat ole totta. -Ne ovat enemmänkin.
Kun ihmiset pettävät, jää aina musiikki ja sen merkitys.
Se on rikkaita varten, hyvän päivällisen jälkeen.
Olet pettynyt kaikkeen, vai mitä?
En tiedä mitä minun pitäisi tehdä tai mitä sanoa Megille.
En halua nähdä häntä tai edes palata kotiimme.
Johtuuko tämä herra Wilcoxista ja siitä naisesta jonka hän vietteli?
Sano Megille terveisiä ja kerro että matkustin Saksaan.
Müncheniin. Tai ehkä Bonniin. -Tietenkin voin tehdä sen.
Voisinpa jäädä pois Megin häistä. -Miten hän voi naida Wilcoxin?
Kaiken tämän jälkeen? -Sinun kannattaa mennä Saksaan.
Nyt Martlett tuo omenahyvettä. Voinko hakea sen?
Korjaanko pöydän? -Ei vielä, hiukan myöhemmin.
Minusta meidän pitäisi tehdä jotain Bastien hyväksi.
Jälleenkö ne ihmiset? -Kyllä, jälleen.
Kuka heille korvaa, ellen minä? Talletan avustussumman tilillesi-
ja maksat sen Basteille kun olen Saksassa.
En koskaan unohda tätä palvelusta.
Mikä on summa? -Viisi tuhatta.
Pelkistä armopaloista ja huovista ei ole paljon apua.
Epäilemättä minua pidetään hulluna. -Siitä minä viis veisaan.
Mutta en kestä katsoa kun menet vararikkoon oikkusi takia.
En odottanutkaan sinun ymmärtävän. -Minä en ymmärrä ketään.
Mutta teethän sen?
Ilmeisesti.
Veljelleskö kirjoitat? Pyydä 10 puntaa.-Ja saan saarnan.
Siskoltaskin liikenis vitonen. -Anna minun olla rauhassa!
Miks sä mulle huudat?
Näät kai että minulla on tekemistä.
Hyvä herra Schlegel.
Vastaanotin kirjeenne joka sisälsi 5000 punnan shekin.
Kiitän teitä, mutta minulla ei ole välitöntä rahapulaa ja palautan sen.
Kunnioittavasti, Leonard Bast.
Anteeksi, sir.
Olin täällä neljä vuotta töissä.
Olisikohan teillä vapaita paikkoja? -Ei, tällä hetkellä ei mitään.
Keskuslämmityksestä on hyötyä enemmän tässä-
kuin talon takaosassa. Arkkitehti suosittelee niin.
Toivoisin että se valmistuisi pian. -Kaikki aikanaan.
Olen kyllästynyt asumaan Lontoossa. En ole enää niin nuori.
Kestän vallan hyvin ilman näytelmiä ja keskustelukerhoa...
Herra Shawta, herra Wellsiä ja kaikkia utopioitasi.
Niin, kaipaan puita, vuoria ja niittyjä.
Kaipaan myös omia tavaroitani. -Ne ovat turvassa Howards Endissä.
Olen kiitollinen siitä mutta tahtoisin ne omaan kotiimme.
Oman nojatuolini edes. Luoja tietää mitä Tibby tekee osuudellaan.
Tai Helen.
Häneltä tuli taas postikortti.
Osoite on yhä sama poste restante Baijerissa.
Nyt hän suunnittelee Italianmatkaa. -Eikö hän palaa koskaan Englantiin?
Miten kauan hän on ollut jo poissa? -Neljä kuukautta ja kolme viikkoa.
Sisaresi on outo. Ja on aina ollut, myönnä pois.
Mikä tämä on?
Mitä sinä nyt luet? Teo... -Teosofiaa.
Madame Blavatsky.
Miten älykäs pikku nainen.
Tätä juuri tarkoitan. Helen menee sekaisin näiden lukemisesta.
Mutta minun Margaretini pitää asiat paikoillaan.
Mitkä asiat?
Kaiken tämän miehistä ja naisista. Kuka on mitäkin ja kaikki sellainen.
Mikä tämä on?
Unohditte nämä, herra Schlegel.
Voi, Annie.
Taas yksi.
Eikä vieläkään kirjettä.
En voi enää uskoa että Helen on elossakaan.
Nämä kortit ja sähkeet eivät ole hänen tapaistaan.
Älä riko päähinettäni. -Pane se sitten päähäsi.
"M.J. Schlegel, The Rise, State Fleming, Devon."
"Rakas Meg, saavun Lontooseen torstaina."
"Sähkötä pankkiini voiko Juley-täti paremmin vai huonommin."
"Rakkaita terveisiä potilaalle ja myös sinulle. Helen."
Toivoisin että sinulla olisi kävelykumppani.
Onhan minulla Tibby.
Ja ennen pitkää...
...sinäkin olet taas jaloillasi.
Koska Helen tulee? -Pian. Hän on jo Lontoossa.
Helen on saapunut Lontooseen. -Niin, mutta?
Hän kysyy onko täti parempi. Sano ettei ole, sitten hän tulee.
En aio ryhtyä valehtelemaan. Helen tulee kyllä muutenkin.
"Rakas Helen, Juley-täti on parempi ja odottaa sinua. Minä myös. Meg."
"Palaan Saksaan. Ilmoittakaa missä kirjat ja huonekalut ovat. Helen."
Miksi hänen pitää lähteä näin pian? -Selitän kaiken kun nukut ensin.
Ettei hän tule edes vanhaa tätiään tapaamaan.
Kai kokin makrilli on kelvollista? Muuten Tibbyn päivä on pilalla.
Makrilli oli oikein hyvää. Tibby mainitsi siitä aamulla.
Ei kai kyse ole enää Henrystä ja rouva Bastista? Taivaan tähden.
Miten kaameaa. Vaimo antaa anteeksi mutta käly ei saata nähdä miestä.
En voi uskoa tätä, en edes Helenistä.
Tämä on jo liikaa. Olemme aina kärsineet hänen temperamentistaan.
Mutta tämä on jotain muuta. Tämä lähentelee jo hulluutta.
Aivan kuin hän olisi menettänyt järkensä.
Margaret, sinulla on taas mustat silmänalukset. Se on kiellettyä.
Tyttöni ei saa näyttää yhtä vanhalta kuin minä.
Ette ole tainnut käsittää. -Tuskin koskaan käsitänkään.
Kysymys on tästä. Sisaremme voi olla järjiltään.
Charles, tule sisään. Olemme taas liemessä. Voitko auttaa meitä?
Enpä taida. Mitä asia koskee? Kaikki olemme nykyään järjiltämme.
Sisaremme on ollut maassa jo kolme päivää eikä suostu tapaamaan meitä.
Hän ei paljasta osoitettaan eikä vastaa kysymyksiimme.
Saamme häneltä vain sähkeitä.
Tahtoisitte siis saada hänet käsiinne.
Se on helppoa. Hän haluaa kirjansa. Lähetä hänet Howards Endiin.
Sitten vain ilmestyt sinne ja toivottavasti löydät hänet kunnossa.
Auto olisi paikalla ja tarvittaessa hänet toimitettaisiin lääkäriin.
Ajatus on mahdoton. -Miksi?
Koska Helen ja minä...
...emme ymmärrä tuollaista, jos tajuat mitä tarkoitan.
Sinulla on omat epäilysi, ymmärrän toki sen.
Minullakin on omani.
Mutta jos hän todella on seonnut... -Siitä ei ole kysymys.
Mutta juurihan sanoit. -Minä voin sanoa niin, sinä et.
Jättäisit Howards Endin tämän ulkopuolelle, isä.-Miksi, Charles?
Koko talo on jo nyt ylösalaisin. Emme halua enempää sotkuja.
Keitä ovat nämä "me"?
Sano suoraan keitä tarkoitat?
Suokaa anteeksi. Tulen näköjään aina väärään aikaan.
Älä, Charles.
Lähettäkäämme sähke.
Tehkäämme se.
En voi hyväksyä käytöstäsi, Charles.
Margaret on liian hyväsydäminen välittääkseen, mutta minä välitän.
"Kirjat ovat Howards Endissä. Neiti Avery on siellä maanantaina klo 15."
Emme saa pelästyttää neiti Sclegeliä.
Vika vaikuttaa olevan hermoissa. Etkö ole samaa mieltä, Margaret?
Onko hän muuten normaali?
Hän on aina ollut kireä. Musiikin, taiteen ystävä... Viehättävä tyttö.
Saattaisiko se olla synnynnäistä? -Ei.
Entä perinnöllistä? -Ei.
Margaret? -Odota siinä, Henry.
Pian sisään, kultaseni.
Neiti Schlegel on kunnossa. Voitte palata autoon.
Tarvitsen varmaan kohta neuvojasi. Mutta nyt meidän pitää olla kahden.
Oletko varma siitä? -Kyllä, rakas kiltti Henry.
Mitä huonekalumme tekevät täällä? -Tämä on väärinkäsitys.
Mattokin sopii niin hyvin. Lähetän maitoa ja hiiliä pitäisi tilata.
Tämä on väärinkäsitys. Emme tule asumaan tänne. Talo ei ole meidän.
Hän taitaa olla hiukan hassahtanut.
Olen pahoillani, Helen.
Minun ei olisi pitänyt... -Et olisi saanut huijata minua.
Luulimme että olit sairas. -En ole. Saan lapsen kesäkuussa.
Onko reitti vapaa? Minun on mentävä ja aamulla palaan Saksaan.
Sano tädille ja Tibbylle terveisiä. -Anna minä kannan.
Ajatella että mattommekin sopii niin hyvin.
Ja miekka näyttää myös hyvältä.
Joku on kiillottanut sen.
Minä kannan tätä.
Ymmärrän ettet halunnut kertoa. -Minun piti olla yksin. Saksassa.
Entä Tibby?
Olen yksin vastuussa itsestäni ja lapsesta. Tahdonkin olla.
Tietenkään Leonard ei tiedä. -Leonard?
Leonard Bast?
Kuulitko hänestä enää koskaan?
Minulla ei ole aavistustakaan mitä hän tekee tai miten he voivat.
Minun pitää kysyä... Oliko sisarellasi vihkisormus?
Ei.
Tulin pyytämään jotain Howards Endiä koskevaa.-Istu.
Margaret?
Minun on kysyttävä Helenin viettelijän nimeä.
Pienikin aavistus auttaisi meitä. -Ketä "meitä"?
Pyysin Charlesia tulemaan. -Se oli täysin tarpeetonta.
Kuulehan nyt.
Me toimimme sisaresi parhaaksi. Hänen nimensä on puhdistettava.
Aiotko naittaa hänet tälle "viettelijälle"?
Entä jos mies on jo naimisissa? Sellaista on sattunut.
Sitten hänen täytyy maksaa rikoksestaan.
Rauhoitu nyt.
Haluan puhua sinulle. Kuuntele nyt.
Tule tänne.
Katso minuun. Mikä hätänä?
Saanko esittää nyt pyyntöni?
Huomenna Helen palaa Saksaan.
Tänä yönä, sinun suostumuksellasi...
...hän tahtoisi nukkua Howards Endissä.
Taivaan tähden.
Miksi juuri siellä? -Se on outo pyyntö.
Tiedäthän naiset hänen tilassaan. -Jos se olisi hänen oma kotinsa...
Helenillä ei ole mitään siteitä taloon. Miksi siis? On kylmäkin.
Oikkuhan se on. Mutta hän tahtoo. -Ja sitten toisenkin yön.
Eikä hän suostu enää lähtemään. -Olisiko se niin pahasta?
Se on Charlesin talo. -Vain täksi yhdeksi yöksi.
Jään hänen kanssaan. -Ei, sinun pitää tavata Charles.
Mitä se Charlesille kuuluu? -Toki, talon tulevalle omistajalle.
Missä mielessä? Sano, Henry. -Dolly ja palvelijat kuulevat.
Laskeeko Helenin tila omaisuuden arvoa?
Autan sisartasi, mutta en voi olla kuin mitään ei olisi tapahtunut.
Se ei sovi asemaani. -Huomenna pääset hänestä eroon.
Mutta tänä yönä hän pyytää saada nukkua tyhjässä talossasi.
Saako hän? Annatko sisarelleni luvan?
Annatko hänelle anteeksi...
...niin kuin sinulle on annettu anteeksi?
Niin kuin minulle? -Vastaa, Henry.
Sisaresi voi nukkua hotellissa. Lasteni ja kuolleen vaimoni tähden.
Mainitsit rouva Wilcoxin.
Saanko vastineeksi mainita rouva Bastin?
Et ole lainkaan oma itsesi. -Kuuntele, Henry.
Annoin anteeksi rakastajattaresi ja sinä ajat sisareni ulos talosta!
Olisit kerrankin rehellinen! Myönnä että olet tehnyt saman kuin Helen!
Sanon vielä kerran: En salli sisaresi nukkua Howards Endissä.
Oletko ymmärtänyt?!
Minä ampuisin sen miehen mutta sinä hautaudut kirjoihisi.
Ja muuhun roskaan.
Et välitä sisarestasi vähääkään. -Hyvinkin paljon.
Ilmaisen vain itseäni toisin. Minulla on toiset käytöstavat.
Minun tapani sopivat minulle hyvin.
Samoin se etten ole opiskellut jos täällä opetetaan tällaista.
Sinä tiedät varmasti jotain sisaresi elämästä.
Tiedätkö kuka on...
Etkö epäilekään ketään?
Mainitsiko hän koskaan ketään nimeltä?
Kyllä vai ei? Salaat jotakin.
Hän mainitsi kyllä erään Leonard Bastin.
Tunnetko hänet?
Oletko ollut tekemisissä hänen kanssaan?
Mikä perhe. Sääli isä parkaa. -Pikemminkin sääli sisar parkojani.
Ne tilattiin nähtäviksi.
Odottakaa!
Anteeksi, etsin neiti Schlegeliä.
Olen Leonard Bast. Kävin täällä usein. Onko neiti Schlegel kotona?
Tai rouva Wilcox? -He ovat Howards Endissä.
Missä se on? -Hiltonissa, aseman lähellä.
Oletteko kunnossa?
Haen teille lasin vettä. -Ei kiitos.
Ottakaa ne vastaan. -Mene siitä.
Älkää ajatelko että olen riidellyt vaimoni kanssa.
Hän on hermostunut, ymmärrettävistä syistä.
Puhun jostain paljon tärkeämmästä: omistusoikeudesta.
Talo on minun omaisuuttani ja eräänä päivänä se on sinun.
Ja kun sanon ettei kukaan saa asua siellä, tarkoitan sitä.
Huomenaamulla ajan siis autolla sinne.
Sano että edustat minua ja että talosta on poistuttava välittömästi.
Mene nyt nukkumaan. Olen valvottanut sinua pitkään.
Voinko vielä tehdä jotain?
Et mitään. Kiitos, poikani.
Hyvää yötä.
Juna se vain on.
Len?
Vaivaako se kipu taas?
Oot jo pukeissa. -Menen hetkiseksi ulos.
Hellurei, Len. -Hellurei, Jacky.
Tapaamisiin.
Näittekö auringonnousun?
Oliko se ihmeellinen? -Ei.
Se oli vain harmaa.
Voitko neuvoa tien Howards Endiin? -Se on tässä.
Kiitos, Charles. Pari kirjalaatikkoa on vielä...
Neiti Schlegel, rouva Wilcox, olette varmaan jo unohtanut minut.
En ole, herra Bast.
Missä sisarenne on? Missä Helen on? -Kuka se on?
Leonard!
Siis tämä on Leonard Bast.
Tämä naisen nimen häpäisemisestä!
Antakaa minulle keppi. -Lopeta, hoidamme asian itse.
Pää pystyyn!
Siis teidän mielestänne kuolinsyy oli sydänhalvaus.
Tietysti pitää odottaa ruumiinavausta.
Mutta se on oma diagnoosini.
Niin sen täytyy olla. Kosketin häntä miekalla ja hän putosi.
Anteeksi, mitä miekkaa tarkoitatte?
Se on sisällä. Tulkaa perässä.
Se on perheen isän vanha miekka.
Kosketin luonnollisesti vain lappeella.-Kerranko?
Kenties kaksi kertaa.
Tehän jäätte Hiltoniin, herra Wilcox?
Niin pitkäksi aikaa kuin on tarpeen.
Ja herra Charles Wilcox. Teitä tarvitaan asian tutkinnassa.
Niin ajattelinkin. Olen varmaan päätodistaja.
Margaret?
Hyvä. Olin tulossa Hiltoniin antamaan sinulle nämä.
Minulla on puhuttavaa. -Anna olla. Aion jättää sinut.
Minun on oltava nyt Helenin tukena.
Olen kuolemanväsynyt.
Istukaamme hetkeksi.
No, vain hetkeksi. Tähän nurmikolle.
Avaimesi. Olemme neiti Averyn luona kunnes pääsemme lähtemään.
Mihin aiotte mennä?
Saksaan, heti poliisitutkinnan jälkeen.
Tutkinnan jälkeen? -Mikäli Helen jaksaa.
Tiedät kai tutkinnan tuloksen?
Sydänkohtaus. -Ei, tappo. Ellei pahempaa.
Charles voi joutua vankilaan. En uskalla kertoa hänelle.
Olen täysin neuvoton.
En tiedä mitä tehdä.
Anna minulle anteeksi.
SEURAAVANA KESÄNÄ
Sopiiko tämä varmasti kaikille? En halua kenenkään valittavan. Paul?
Sen on ilmeisesti sovittava.
Sano vain, ja jätän talon sinulle.
Koska olen viikot työssä, etsin itselleni jotain parempaa.
Tämä ei ole oikeastaan maaseutua...
...eikä varmasti kaupunkia.
Sopiiko tämä sinulle, Evie? -Tietenkin, isä.
Dolly?
Luulin että Charles tahtoi sitä pojille. Mutta ei kuulemma enää.
Emme voisi enää asua täällä päin Englantia.
Charles tahtoisi muuttaa nimemme mutta en ymmärrä miksi.
Wilcox sopii Charlesille ja minulle enkä osaa ajatella muuta nimeä.
Sitten jätän koko Howards Endin vaimolleni. Kaikki ymmärtävät sen?
Kuolemani jälkeen ei saa syntyä mitään kateutta tai hämmästystä.
Vaimoni ei peri ollenkaan rahaa. Se on hänen oma toivomuksensa.
Loput omaisuudestani jaetaan tasan teidän kolmen kesken.
Kuolemansa jälkeen vaimoni jättää talon sisarenpojalleen.
Eikö ole hassua? Rouva Wilcox tahtoi jättää talon Margaretille...
...ja nyt hän saakin sen.
Sanoinko jotain hullusti?
Miten suloinen lapsi. Ihan kuin pikkuiset tuossa iässä.
Mitä Dolly tarkoitti sanoa Howards Endistä?
Juuri ennen kuolemaansa Ruth raapusti nimesi paperille.
Hän ei ollut enää oma itsensä, joten sivuutin koko asian.
En kai tehnyt väärin? Tuolla he menevät.